Eilert+Sundt

=Eilert Sundt=

[|Eilert Lund Sundt] ble født i [|Farsund] i [|Vest-Agder], 8. august 1817. Han var sønn av skipskaptein, kjøpmann og postekspeditør Lars Mortensen Sundt (1762-1850) og Karen Bring Drejer (1777-1865). Han giftet seg i i februar 1859 med Nicoline Conradine Hansen (1822-1881).

Eilert Sundt var en norsk [|samfunnsforsker] og [|teolog]. Han har hatt en ekstremt stor innvirkning på samfunnet gjennom sitt arbeid innenfor [|samfunnsvitenskap]. Han regnes som samfunnsvitenskapens far i Norge, og står som en viktig pioner innenfor [|demografi] og[| etnologi]. På tross av at han ikke har noen som helst form for formell utdannelse innenfor disse kompetanseområdene, har han gjennom egen lesning og egne observasjoner, utgitt et veldig omfattende forfatterskap. Han var en folkeopplysningens mann, og belyste temaer som sosiale forhold og arbeidsvilkår i Norge på midten av 1800-tallet. Det sås liten tvil om at han ville hatt en sentral plass i internasjonal sosialvitenskap dersom han hadde skrevet bøkene sine på engelsk eller tysk.

Hans liv
Sundt gikk i sitt tidlige liv på latinskolen i Stavanger og tok examen artium i 1835. Etter han var ferdig her begynte han å studere teologi ved universitetet i Christiania. Under studietiden ble Sundt tvunget til å ta noen års opphold, grunnet hyppige, vedvarende hodepiner. Han returnerte til studiene og fullførte sin embetseksamen i 1846. På tross av dette, var det som skulle forme karrieren hans, hans lærerjobb ved Christiania tukthus fra 1845. Her møtte han flere fanger av [|romanifolket], som på denne tiden ble kalt fanter eller tatere. Disse var et mystisk folkeslag som man visste lite om. Siden de var så fremmede ble de av de fleste oppfattet som skumle, og i politikken ble de sett på som truende. Sundt ble nysgjerrig på denne folkegruppen, og lærte seg etterhvert noen av dem å kjenne - etter at han først hadde lært seg språket deres. Han fikk et innblikk i hverdagen deres, og så hvor ille de hadde det. Det at han fikk opplev == e fattigdommen så tett innpå seg gjorde at han prøvde å følge disse såkalte fantefølgene rundt om i landet, for å finne ut mer av hvordan situasjonen deres. Dette som resulterte i hans første folkelivsavhandling; "Beretning om Fante- eller Landstrygerfolket i Norge" i 1850. Denne boken skrev han senere fire tilleggsberetninger til. Som sagt ble folkegruppen sett på som et sosialt problem i Norge, og bønder ble livredde når fantefølgene kom vandrende, fordi de hadde rykte på seg for å fare med blant annet trolldom. Den løsningen som allment ble sett på som best var å få dette romanifolket til å slå seg til ro, altså til å bosette seg, og få barna inn i skolesystem og konfirmasjonsordningen. Dette var Sundt helt enig i, og gikk aktivt inn for å integrere fantene i samfunnet.

Samtidig som Sundt jobbet med situasjonen med romanifolket, oppdaget han at Norge også ellers hadde store fattigdomsproblemer, det han kalte for [|pauperisme]. Han ga i tur og orden ut avhandlinger om de forskjellige grunnene til de dårlige kårene i Norge. En alminnelig oppfatning på denne tiden var at ungdommen var alt for lettsindig, de fikk barn og stiftet familier før de hadde sikret seg inntekt og karriere. De trakk sammenhenger med de store nye frihetsidealene som fosset over Europa. Denne saken ville Sundt se nærmere på, og dette førte til et høydepunkt i hans forskning. I utredningen "Om Giftermaal i Norge", brukte han befolkningsstatistikk til å vise at de store fødselstallene på 1840-tallet ikke først og fremst skyldtes lettsindig ungdom, men noe så enkelt som at de var et stort kull. Denne oppdagelsen av generasjonsbølgene i befolkningen blir kalt //Eilert Sundts lov,// og er blitt en elementær del av demografien. Det at han kunne gjøre denne oppdagelsen i lille Norge, skyldtes at Norges befolkningsstatistikk var kommet langt, siden de startet tidlig i forhold til andre land. Alkoholproblemer er et annet element som står sentralt i [|sosiologien].Og Sundts avhandling om nettopp dette, "Om Ædrueligheds-Tilstanden i Norge", er enestående i hans forfatterskap. Han brukte som oftest statistikker som allerede var samlet inn som primærmateriale i sine verker, men til denne boken foretok han seg en ekstremt omfattende undersøkelse helt alene. Han sendte ut forespørsler til førskolelærere over hele landet, og ba dem gi opplysninger om alkoholvanene til de voksne mennene innenfor kretsene i skolen. Der fikk de tre alternativer som var: "edruelige", "ikke sikre" eller "forfalne". Han analyserte det store materiale helt på egenhånd, og fant blant annet ut at drikkeproblemer var mer utbredt på storgårder på Østlandet, men enkelttilfellene var verre på småbrukene på Vestlandet. Det var en enorm bragd det Sundt gjorde, når han gransket alle de 180 000 personene som de innsendte svarene omfattet. Han gjorde forskningen ordentlig og regnet på eventuelle feilkilder, regnet i prosenter og skrev som nevnt en meget omfattende beretning.

Det var ikke bare denne undersøkelsen han foretok seg, han brukte også lærere, prester og andre informanter til å blant annet rapportere om renslighet og andre aspekter ved huslivet. Sundt mente at hyppigheten av kroppsvask og gulvvask kunne fortelle mye om sosiale kår i byer og på bygder. Sundt var en empirisk forsker, og var veldig opptatt av å basere sine verker på faktiske opplysninger og ingen synsing eller misforståelser. Der han ikke kunne finne eksisterende data, hentet han ofte inn informasjon gjennom intervjuer. Han spurte ut bønder i dagesvis, for å forsikre seg om at han hadde alt helt klart for seg, og han spurte ut flest mulig om samme sak, for å danne et mest mulig korrekt bilde av den generelle situasjonen i samfunnet.

Etterhvert omfattet Sundts arbeider mer enn bare sosiale spørsmål. Han skrev en bok, "Om Bygnings-Skikken paa Landet i Norge", som står i dag som en viktig kilde innenfor norsk bygningshistorie. Den var også et ledd i et stort prosjekt som han aldri fikk avsluttet hvor han skulle samle en oversikt over norske arbeid. Men Sundt var ikke bare skribent, han var også en folkeopplysningens mann og var med å stifte //Selskabet for Folkeoplysningens Fremme// i 1850 og //Christiania Arbeidersamfund// i 1864. Han mente at om man opplyste folket om negative sider ved det sosiale samfunnet, ville de selv rette på problemene. Han var veldig opptatt av at folket best mulig skulle forstå budskapet, og derfor brukte han ingen komplisert fagterminologi hverken i avhandlingene eller i de mange artiklene han skrev i bladet //Folkevennen.// I skriftene hans kan man til og med finne avsnitt som heller mot skjønnlitteratur.

En faktor som gjorde det mulig for Eilert Sundt å gjøre en så grunnleggende jobb som han gjorde, var at han i flere år fra og med 1848 fikk støtte av regjeringen i form av stipender. Men etterhvert som årene gikk ble regjeringen utålmodig, og mente at Sundt bare fortsatte på nye problemer og aldri kom med noen konklusjoner eller oppsummeringer. Så i året 1869, etter at regjeringen bestemte seg for å spare, kuttet de støtten til Sundt. I 1870 gav regjeringen han stillingen som sogneprest i Eidsvoll som et plaster på såret. Det var en god gjerning, men det var forsker og reformator han ville være. Mange vil mene at dette var en smålig handling, og at tingmennene på stortinget ikke forstod den pionerinnsatsen Sundt gjorde for den norske samfunnsvitenskapen. Men det skal også sies at forslagene Sundt kom med til forbedringer, ikke var mange eller av grensesprengende karakter. Derfor kan det diskuteres hvorvidt staten fikk utbytte av pengestøtten sin.

Sundt var medlem av Vitenskabs-Selskabet i Christiania, Det Kongelig Norske Vitenskabers Selskab og av Finska litteratursällskapet i Helsingfors. Hans avhandlinger, artikler og foredrag har vært med på å forme den moderne samfunnsvitenskapen, og preget mange av de forskerne som har kommet etter han. Hans innstilling, nysgjerrighet, glød og lidenskap har satt et godt eksempel for andre etterkommere. Han har påvirket kanskje særlig demografi og etnologi, men hans flid og grundighet setter et eksempel for en hver forsker innenfor hvilket som helst område. Han ble utnevnt til ridder av St. Olavs Orden i 1864. Og døde på [|Eidsvoll], 13. juni 1875.



Det er ingen tvil om at det var samfunnet og miljøet rundt Eilert Sundt som formet han, og påvirket han til å gjøre det han gjorde. Samtidens idealer om opplysning og det moderne prosjekt påvirket Sundt, det lå i tiden et fokus på å skaffe seg kunnskap, og formidle den ut til folket. Også på grunn av at han kom så tett innpå samfunnets negative sider, ble han selv veldig opptatt av å gjøre sitt ytterste for å dytte det i riktig retning. Han var utrolig opptatt av å opplyse folket, ved å peke på de dårlige kårene som rådet. Han ble fullstendig sjokkert over mye av det han så og opplevde, og etterhvert som han kom mer inn i det, ble han mer og mer fokusert i sitt arbeid. Han leste på egenhånd faglitteratur for å hjelpe til på forståelsen for situasjoner og sammenhenger. Han var en meget dedikert mann, og grunnen er så enkel som at han fikk innsikt - og forstod. Det er ofte sånn at man virkelig må oppleve situasjoner på kroppen, før man kan forstå. Dersom man får tilgang til å se elendigheter, vil menneskeligheten i deg fortelle deg at du må handle, du må hjelpe. Dette prøvde Sundt å gjøre gjennom å empirisk forske, for så å opplyse, i håp om at opplysningen skulle føre til endringer for det bedre.

Det finnes i dag en [|Eilert Sundt-pris] og en avdeling av en videregående skole ved navn [|Eilert Sundt].

Eilert Sundts verker
//Hentet fra//: []
 * ~ Utgitt år: ||  ||~ Tittel: ||
 * 1852 ||^  |||||||||| [|Fante- eller Landstrygerfolket i Norge] - Bidrag til Kundskab om de laveste Samfundsforholde ||
 * 1855 ||^  |||||||||| [|Om dødeligheden i Norge] - Bidrag til Kundskab om Folkets Kaar ||
 * 1855 ||^  |||||||||| [|Om giftermål i Norge] - Bidrag til Kundskab om Folkets Kaar og Sæder ||
 * [[image:http://www.rhd.uit.no/uito_icons/uk.gif caption="tr"]] ||^  |||||||||| [|On Marriage in Norway] - Translated and introduced by Michael Drake ||
 * 1857 ||^  |||||||||| [|Om Sædeligheds-Tilstanden i Norge] ||
 * 1864 ||^  |||||||||| [|Fortsatte Bidrag angaaende Sædeligheds-Tilstanden i Norge] ||
 * 1866 ||^  |||||||||| [|Om Sædeligheds-Tilstanden i Norge. Tredie Beretning] ||
 * 1858 ||^  |||||||||| [|Om Røros og Omegn] - Reise-Beretning ||
 * 1858 ||^  |||||||||| [|Om Piperviken og Rusløkbakken] - Undersøgelser om Arbeidsklasens Kaar og Sæder i Christiania. ||
 * 1859 ||^  |||||||||| [|Om Ædrueligheds-tilstanden i Norge] ||
 * 1859 ||^  |||||||||| [|Harham] - Et Exempel fra Fiskeri-Distrikterne ||
 * 1861-1864 ||^  |||||||||| [|På havet] ||
 * 1862 ||^  |||||||||| [|Om Bygnings-skikken paa Landet i Norge] ||
 * 1867-1868 ||^  |||||||||| [|Om Husfliden i Norge] - Til Arbeidets Ære og Arbeidsomhedens Pris ||
 * 1869 ||^  |||||||||| [|Om Renligheds-stellet i Norge] - Til Oplysning om Flid og Fremskridt i Landet ||
 * 1870 ||^  |||||||||| [|Om Fattigforholdene i Christiania] ||
 * 1873 ||^  |||||||||| [|Om Huslivet i Norge] - Fortsættelse af Bogen fra 1869 "Om Renlighedstellet i Norge". Og med særligt hensyn til de tre vestlandske Amter Romsdal samt Nordre og Søndre Bergenhus. ||

Kilder:
Kilder:
 * Hansen, Bakkelund, Hagen, Hamran, Jacobsen, Heum. Mennesker i tid 2, Cappelen (2008)
 * []
 * []
 * []
 * []
 * []
 * []
 * []
 * []