Grunnloven+av+17.+mai+1814

Den norske Grunnloven fulgte idealene fra andre europeiske land. Makten skulle ligge hos folket og grunnloven skulle regulere maktforholdene. Maktfordelingsprinsippet og folkesuverenitetsprinsippet varsvært sentralt. Lovgivende makt lå hos stortinget, den utøvende makten var deligert kongen og regjeringen og Domstolene ble navnet på det dømmende organ. Ytringsfrihet, trykkefrihet, privat eiendomsrett, forsamlingsrett og rettsikkerhet var også i Grunnloven.

Religionsfriheten ble avgrenset i den nye Grunnloven ved at den evangelisk-lutherske kristendommen ble definert som statsreligion. Kongen måtte bekjenne seg til denne troen og Karl Johan ble dermed hindret i å bli norsk konge fordi han var katolikk. Jøder, jesuitter og andre munkeordener ble stengt ute av landet. Grunnen til dette kan være at det fantes en generell skepsis ovenfor minoriteter, da spesielt ovenfor jødedommen, som ble betraktet som kristendommens arvefiende. En annen forklaring på utestengelsen var at statens religion måtte bli beskyttet, noe som var en tradisjon fra eneveldets tid.
 * De som falt utenfor**

Kongen var den øverste makten i landet. Hans ord var de mektigste i militæret, utenrikspolitikk og embetsverk. Det var han som utnevnte dommere og han kunne legge seg i mellom dommen til en fange. Kongen måtte føye seg innenfor lovene Stortinget hadde vedtatt, men han hadde i midlertidig legge ned veto mot lovforslag. Altså nekte å underskrive på dem. Da måtte loven gjenopptas til ny drøfting og kongen kunne igjen legge ned veto, men tredje gangen kunne han ikke komme med innvendinger som stanset loven fra å bli innført. Stortinget var bare samlet tre måneder hvert tredje år og hver gang kongen utsatte iverksettelsen av en lov, så måtte Stortinget vente tre år for å ta opp loven igjen. Kongen kunne også innføre provisoriske anordninger, det vil si midlertidige lover, i periodene mellom Stortinget samlinger.
 * Kongens makt**

I den nye grunnloven var det kun menn over 25 år som kunne stemme. Det var i tillegg flere krav som var lagt til grunn før en kunne bevege seg til valgurnene. En måtte være bosatt i landet i minst fem år og i tillegg eie hus eller eiendom til en verdi av over 300 riksbankdaler. Dette skapte et klart skille og gjorde at det kun var de som var frie og selvstendige som kunne stemme. Arbeidsfolk, håndverkssvenner, husmenn og fattiglemmer hadde ikke slike eiendommer og fikk derfor ikke stemmerett. Dette var for å hindre at folk som var avhengige av andre skulle bli presset til å stemme slik de ville. De som hadde stemmerett stemte på valgmenn. Det var disse valgmennene som valgte ut representantene som fikk sete på Stortinget. Kvinnelig stemmerett var det ingen som diskuterte.
 * Stemmerett**

For å teste om du kan dette, prøv vår quiz!!! []