Franz+Ferdinand

=Erkehertug Frans Ferdinands liv=

Frans Ferdinand (født 18 desember 1863 – død 28 juni 1914) var kronprins og erkehertug av [|Østerrike-Ungarn], og var sønn av [|Karl Ludvig av Østerrike] og Maria Annunciata av [|De to sicilier]. Hans far var keiser [|Frans Joseph]s yngre bror. I 1875, når Ferdinand var bare tolv år gammel, døde hans fetter Frans V tidligere hertug av Modena. Han fikk da sin tittel som «erkehertug av Østerrike-Este». Etter at kronprins [|Rudolf av Østerrike](En av Ferdinands fettere) døde i 1889 ved mistanke om selvmord eller drap på slottet [|Mayerling] utenfor [|Wien], gikk hans far Karl Ludvig av som tronfølger. Keiserens eldre bror, [|Maximilian](Ferdinands onkel) hadde gitt avkall på sin rett til tronen da han ble keiser i Mexico, en posisjon han hadde i tre år før han ble henrettet av meksikanske revolusjonære i 1867. Franz Ferdinand ble da den fremste tronfølgeren til Østerrike-Ungarn etter at hans far døde i 1896 på grunn av tyfus.

I 1895 møtte Ferdinand [|Sophie Chotec] ved en dans i Praha. For at man skulle være en kvalifisert ekteskapspartner for et medlem av det keiserlige [|Huset Habsburg] måtte man være medlem av et av de regjerende eller tidligere regjerende dynastier i Europa. Chotec familien var altså ikke en av disse familiene, selv om de på morssiden var etterkommere av prinsene av [|Baden], [|Hohenzollern-Hechingen] , og [|Liechtenstein]. Mens alle de andre keiserne sa seg uenig i å la Ferdinand gifte seg med Sophie, gikk keiser Frans Joseph i [|1899] med på å la han gifte seg med henne på den betingelse at ekteskapet skulle være [|morganatisk ekteskap], som betyr at deres etterkommere ikke ville kunne være etterfølgere til tronen. Sophie ville derfor ikke dele samme posisjon, som sin ektemann. Hun ville da normalt ikke opptre offentlig ved hans side eller ha rett til å reise i den kongelige vogn. = = =Politiske syn=

Frans Ferdinand var en som ønsket å gi større selvstyre til alle etniske grupper i riket, og fremvise problemene til de jugoslaviske folkene i Kroatia,i Bosnia og særlig til tsjekkere i Böhmen, som hadde blitt utelatt fra det østerriksk-ungarske kompromiss i 1867. Han fremmet også en forsiktig tilnærming til Serbia, og gjentatt ganger bremset Franz Conrad von Hötzendorf, sjefen for generalstaben i Wien som sto for den harde linje, og advarte at brutal behandling av Serbia ville føre Østerrike-Ungarn inn i en konflikt med Russland, noe som ville være ødeleggende for begge riker. Frans Ferdinand var framstående og innflytelsesrik støtte for den østerriksk-ungarske marine i en tid da sjø-makt ikke var en prioritet for den østerrikske utenlandspolitikk og marinen var lite kjent og støttet av folket. Frans Ferdinand hadde en ivrig privat interesse i flåten og var en ivrig kampanjeleder for saker som angikk marinen. Etter at han ble myrdet i 1914 beæret marinen ham og hans hustru ved å fremvise dem ombord på paradeseng på slagskipet [|SMS "Viribus Unitis] ".



=**Skuddene i Sarajevo**=

Det som visstnok i seg selv var en grufull kriminell handling, skulle føre til en type krig som ikke lignet noe annet verden hadde sett tidligere, «[|Den Første Verdenskrig]». Denne kriminelle handling var altså et attentat på den Østerriksk-Ungarske tronarvingen, Frans Ferdinand. Den 28. Juni 1914 reiste Frans Ferdinand til Sarajevo for å inspisere hæren. Som en slags feiring av bryllupsdagen fikk Sophie, som vanligvis måtte bli igjen hjemme, være med. Turen til rådhuset i Sarajevo hadde de tenkt å ferdes med en bil, med verken tak eller skuddsikre dører og vinduer. Selv om Ferdinand var sikker på at faren var stor for at noe kunne hende, valgte han fremdeles å stole fullt og helt på politistyrkene i hovedstaden av Bosnia-Hercegovina. Han hadde nemlig latt ansvaret og sikkerheten i deres hender, fremfor å tilkalle en militærstyrke. Etter at Ferdinand og Sophie hadde blitt skutt av Princip, og lå døende i baksetet av kjøretøyet, kjørte sjåføren i full hast vekk fra område. Sophie døde i løpet av seks minutter, og Ferdinand ti minutter senere.

Før denne hendelsen inntraff, hadde attentatet på Frans Ferdinand vært planlagt i god tid i forveien av den serbiske organisasjonen «[|Unge Bosnia]» med hjelp av lederen [|Dragutin Dimitrijević] av terrorgruppen «[|Den Svarte Hånd]». Terrorgruppen ble offisielt etablert i 1911 i Serbia, og deres politiske mål var å få de serbiske områdene i Bosnia til å bli en del av Serbia. De syv utvalgte som skulle gjennomføre oppdraget, var unge menn mellom alderen 17 til 28 år. Gruppen bestod av Ilić, [|Princip], Grabez, Čabrinović, Mehmedbašić og to unge studenter Popovic og Cubrilovic.

=**Utløsningen av en verdenskrig**=

Denne gruppen med personer hadde på forhånd drevet med våpentrening for å forbedre sine skyteferdigheter, i tillegg til å planlegge nøyaktig hvor de kom til å måtte stå i forhold til kjøretøyets rute. For å få fullført sitt oppdrag enklest og raskest mulig måtte de plassere seg taktisk. Noen dager før Erkehertug Ferdinand ankom Sarajevo, hadde avisene publisert hans reiserute mot rådhuset.

Mehmedbasic var den første av de syv, paret passerte. Han var utstyrt med en bombe, og hadde prøvd to år tidligere å drepe guvernøren av Sarajevo, men feilet. Når kjøretøyet med Ferdinand og hans kone Sophie passerte, frøs han trolig nok av angst og nervøsitet og klarte ikke å kaste bomben han hadde. Når de var på vei til å passere Cabrinovic, som også hadde en bombe, kastet han den i håp om at den skulle lande inne i bilen. Han bommet og hadde glemt at det var en tidsbegrensing på ti sekunder før bomben kom til å "gå av". Bomben spratt da bak bilen og eksploderte i veikanten. Uten å se om han hadde klart å utføre sitt mål eller ikke, hev han i seg giften de hadde fått utdelt minutter før. Han prøvde så å hoppe i elven for å forsikre seg om sin død, men elven var ikke mer enn 10cm dyp. I tillegg var giften såpass gammel at han endte med å bare kaste opp. Denne eksplosjonen resulterte med at et dusin av sivile mennesker ble hardt skadet. Når de fire andre som var med i terrorhandlingen hørte eksplosjonen og så paret passere i bilen sin uskadd, ble de forskrekket og uten stand til å handle. Skuffet over det mislykkede forsøket på å myrde erkehertugen, satte Gavrilo Princip seg ned på en kafé og bestilte seg en kaffe. Etter mottakelsen i rådhuset var over, kjørte hertugfølge tilbake samme vei, men svingte inn til høyre i krysset hvor Princip satt på Kaféen på gatehjørnet ved en feiltakelse, og prøvde deretter å rygge. Det endte med at kjøretøyet fikk motorstopp, og Princip så sin sjanse.Han styrtet fram mot Hertugparets bil og skjøt dem begge to på kloss hold med en [|Browning semi-automatisk pistol]. Det endte da med at Sophie døde innen seks minutter fra skuddskadene og Ferdinand ti minutter senere.

De sju medlemmene av "Unge Bosnia" ble arrestert og senere stilt for retten. Siden Princip var en av de som var under 20 år ble han ikke dømt med dødsstraff, men heller 20 års fengselsstraff. I motsetning til Princip fikk Ilić, som var 23 år gammel, dødsstraff for attentatet. På grunn denne hendelsen slo gnistene for fullt ut mellom Østerrike-Ungarn og Serbia, og endte med en stor konflikt mellom Østerrike-Ungarn og deres allierte Tyskland mot Serbia, som var alliert med Russland, Frankrike, Storbritannia og Italia.

media type="youtube" key="yA-LTZa2xF8" width="425" height="350"

=Kilder=

[] [] [] [] [] [] [] [] - Mennesker i tid 2